Bibliografia de Studia Lulliana V. 62 (2022)

I. Edicions, antologies i traduccions d'obres lul·lianes

1) Enchiridion Theologicum Lullianum, ed. Jordi Gayà Estelrich, "Grans Textos Cristians, 1" (Barcelona: Ateneu Universitari Sant Pacià, 2021), 1110 pp
Conté edicions de:
I.2 - Contemp [Català] [fragments]
II.A.1 - ArsCoInv [Llatí] [fragments]
II.A.4 - Demost [Català] [fragments]
II.A.6 - DoctPu [Català] [fragments]
II.A.9 - Gentil [Català] [fragments]
II.A.10 - PrinMed [Català] [fragments]
II.A.17 - Intenció [Català] [fragments]
II.A.19e - AmicAmat [Català] [fragments]
II.A.20 - Angels [Català] [fragments]
II.B.2 - Quattuor [Llatí] [fragments]
II.B.3 - ArsInPar [Llatí] [fragments]
II.B.7 - ArsJuris [Llatí] [fragments]
II.B.15 - Felix [Català] [fragments]
II.B.18 - QqAD/Inv [Llatí] [fragments]
III.1 - ArsInVer [Llatí] [fragments]
III.2 - ArsAma [Català] [fragments]
III.7 - SaMaria [Català] [fragments]
III.8 - HoresND [Català] [fragments]
III.9 - CentNoms [Català] [fragments]
III.15 - FlorsAm [Llatí] [fragments]
III.16 - CincSav [Català] [fragments]
III.19 - ArtFerSol [Llatí] [fragments]
III.21 - PetBonif [Llatí] [fragments]
III.23 - ArbSci [Català] [fragments]
III.24 - Apostro [Català] [fragments]
III.26 - ProvRam [Català] [fragments]
III.28b - Raptu [Llatí] [fragments]
III.30 - DeclRaym [Llatí] [fragments]
III.30.bis - InvsMixt [Llatí] [fragments]
III.31 - DispEr [Llatí] [fragments]
III.32 - ArbFilAm [Català] [fragments]
III.40 - QqAttr [Llatí] [fragments]
III.41c - TrArtFid [Llatí] [fragments]
III.45 - EsDeu [Català] [fragments]
III.47 - Home [Català] [fragments]
III.52 - DeuHom [Català] [fragments]
III.58 - DisFiInt [Llatí] [fragments]
III.64.bis - LctArBP [Llatí] [fragments]
III.69 - Praedic [Llatí] [fragments]
III.70 - AscDesc [Llatí] [fragments]
III.71 - DemAeq [Llatí] [fragments]
III.73 - PraedJud [Llatí] [fragments]
III.77 - ArsBre [Llatí] [fragments]
III.80 - ArsGenUl [Llatí] [fragments]
III.81 - DispHam [Llatí] [fragments]
III.83 - Clerecia [Llatí] [fragments]
III.84 - ArsDei [Llatí] [fragments]
IV.4 - ExpeReal [Llatí] [fragments]
IV.5 - RefInt [Llatí] [fragments]
IV.30 - QuoDecla [Llatí] [fragments]
IV.31 - PossImp [Llatí] [fragments]
IV.34 - Natalis [Llatí] [fragments]
IV.47 - VitaCoet [Llatí] [fragments]
IV.49 - Phantas [Llatí] [fragments]
IV.53 - LocAng [Llatí] [fragments]
IV.54 - PartChri [Llatí] [fragments]
IV.60 - SermDec [Llatí] [fragments]
IV.61 - SeptSacr [Llatí] [fragments]
IV.65 - VirtPec [Català] [fragments]
IV.66 - OperMis [Llatí] [fragments]
IV.96 - DivVol [Llatí] [fragments]
Ressenyat a continuació.

2) Llull, Ramon, Brevicvlum sev Electorivm parvum, intr. Fernando Domínguez Reboiras i Amador Vega Esquerra (Madrid: Millennium Liber, 2020), Llibre d'estudi 199 pp + Facsímil 90 pp
Conté edicions de:
IV.47 - VitaCoet [Llatí] [adaptada], pp. 191-199
Ressenyat a continuació.

3) Llull, Ramon, Testamentum Raimundi, intr. Fernando Domínguez (Barcelona/Madrid: Millennium Liber, 2020), 18 pp
Conté edicions de:
IV.71 - Testam [Llatí], pp. 7-8
IV.71 - Testam [Català], pp. 4-5
IV.71 - Testam [Castellà], pp. 16-17
Ressenyat a continuació.

4) Lulle, Raymond, Oeuvres complètes, trad. Constantin Teleanu, vol I (Paris - Metz: Messkhy Publications, 2019), xxiv + 667 pp.
Conté edicions de:
I.1a - ComLogAl [Francès]
I.1b - LogGat [Francès]
I.2 - Contemp [Francès]
Traducció dels originals llatí o català amb introducció i notes.

5) Lulle, Raymond, Oeuvres complètes, trad. Constantin Teleanu, vol II (Paris - Metz: Messkhy Publications, 2020), xcix + 410 pp.
Conté edicions de:
II.A.1 - ArsCoInv [Francès]
II.A.2 - LctComAI [Francès]
II.A.3 - ArsNot [Francès]
II.A.4 - Demost [Francès]
II.A.5 - OrdCav [Francès]
II.A.6 - DoctPu [Francès]
II.A.7 - OraCont [Francès]
II.A.8 - AntiChr1 [Francès]
II.A.9 - Gentil [Francès]
Traducció dels originals llatí o català amb introducció i notes.

6) Lulle, Raymond, Oeuvres complètes, trad. Constantin Teleanu, vol III (Paris - Metz: Messkhy Publications, 2021), lxvii + 496 pp.
Conté edicions de:
II.A.14 - ArsUni [Francès]
II.A.12 - PrinTheo [Francès]
II.A.11 - PrinPhil [Francès]
II.A.13 - PrinJur [Francès]
II.A.10 - PrinMed [Francès]
II.A.15 - ArtElPer [Francès]
II.A.16 - SancSpir [Francès]
II.A.17 - Intenció [Francès]
II.A.18 - AdvMes [Francès]
II.A.19 - Blaquerna [Francès]
II.A.20 - Angels [Francès]
Traducció dels originals llatí o català amb introducció i notes.

7) Taylor, Barry, "Llull's Proverbis d'ensenyament in a copy of Hernán Núñez's Refranes, o proverbios en romance (Salamanca, 1555) in the British Library", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, II" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 307-316
Conté edicions de:
IV.7 - ProvEns [Castellà] [parcial], pp. 311-314
IV.7 - ProvEns [Català] [parcial], pp. 311-314
Un exemplar dels Refranes, o proverbios en romance d'Hernán Núñez (Salamanca, 1555) conservat a la British Library (635.l.11) conté nombrosos proverbis addicionals en castellà, llatí, francès, italià i català, copiats com a mínim per quatre mans diferents. Dins del corpus redactat en català figuren 49 proverbis dels Proverbis d'ensenyament de Ramon Llull, acompanyats d'una traducció castellana en vers.

II. Estudis lul·lístics

8) Aragüés Aldaz, José, "Ramon de Penyafort, Alfonso el Sabio y Ramon Llull. Itinerario hispánico de un milagro mariano", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, I" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 69-79
L'article analitza la relació entre tres versions hispàniques d'un miracle marià esdevingut a principi del segle XIII al Santuari de Nostra Senyora Delbeza, a prop de Briançon, als Alps francesos. El miracle, testimoniat per Ramon de Penyafort i poetitzat per Alfons X a les seves Cantigas, figura a l'Arbre exemplifical de Ramon Llull adaptat al propòsit teològic del seu marc: la il·lustració de les nocions d'esperança i desesperança.

9) Arnau, Juan, "Ramon Llull: máquina fantástica de pensar", El país. Babelia, "Pensadores intempestivos, 15" (2021, 9 abril)
Article relativament extens que presenta la figura de Llull, la situa en el seu context històric i cultural, i exposa els orígens, els objectius i l'abast de l'Art. Com que l'autor és especialista en tradicions orientals, relaciona i compara certs aspectes de l'Art amb elements i corrents religiosos orientals, i assenyala que la universalitat del llenguatge de l'Art es limita a les religions teistes.

10) Aymar i Ragota, Jaume, "Ramon Llull i la descoberta d'Amèrica", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, I" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 81-89
Diversos autors han parlat sobre la influència de Ramon Llull o, si més no, del lul·lisme en Cristòfol Colom i la descoberta d'Amèrica. Aquest treball proposa que l'Almirall coneixia els fons de Ramon Llull en el Monestir de Sant Jeroni de la Murtra on els Reis Catòlics el reberen després del seu primer viatge a Amèrica.

11) Badia, Lola, Albert Soler, Sadurní Martí i Miriam Cabré, "El modelo Narpan DB, una plataforma común para proyectos digitales diversos: balance y perspectivas de futuro", Lectura, edición académica y creación literaria en el medio digital, ed. Javier Burguillo i Javier Merchán Sánchez-Jara, "Patrimonio textual y humanidades digitales, VIII" (Salamanca: IEMYRhd, 2021), pp. 35-70
Presentació de la Llull DB com a model que ha generat les bases de dades Narpan: Translat DB, Arnau DB, Sciència.cat DB, Eiximenis DB, Cançoners DB. Altres eines digitals desenvolupades al Centre de Documentació Ramon Llull: el NGGL, Manícula.

12) Bauer, Ralph, The alchemy of conquest. Science, religion, and the secrets of the new world, "Writing the early Americas" (Charlottesville : University of Virginia Press, 2019), 640 pp.
Ressenyat a continuació.

13) Benlabbah, Fatiha, "Asmā' Allāh al-husnā. Los nombres más bellos de Dios", Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), pp. 149-173
Ressenyat a continuació.

14) Bonner, Anthony, "A qui volia adreçar-se Ramon Llull?", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, I" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 101-116
S'argumenta que la Disputatio eremitae et Raimundi super aliquibus dubiis quaestionibus Sententiarum Magistri Petri Lombardi no pot haver estat dirigida a la Facultat de Teologia de la universitat de París, sinó a un grup de deixebles i seguidors organitzat per Tomàs Le Myésier que aviat formarà una comunitat textual, amb el seu propi llenguatge --el de l'Art-- al qual els membres s'havien d'«habituar». Llull tenia molta cura a no constituir un grup que critiqués l'Església, sinó un que la renovés des de dintre, oferint mètodes col·laterals de demostracions que ordenessin la Cristiandat d'acord amb la doctrina de seva primera intenció.

15) Butiña, Julia, "Sobre los enigmas del Libro de los animales", Anales del Seminario de Historia de la Filosofía, vol 38 (Especial: Ramón enseñó en público su Arte) (2021), pp. 3-12
La hipòtesi suggerida en aquest article és considerar els apostòlics (o germans apostòlics), un grup sorgit del franciscanisme i considerat heretges el 1286, com a destinataris del Llibre de les Bèsties de Ramon Llull. Es basa en les premisses següents: l'aparició de membres de l'orde dels apostòlics no només a l'inici del Llibre de les Bèsties sinó també en el capítol 56 del llibre 8 del Llibre de Meravelles, dedicat a la naturalesa humana. En segon lloc, la preocupació pel sistema d'elecció, un tema que apareix de forma recurrent en algunes obres lul·lianes: capítol 112 del llibre 8 del Llibre de Meravelles, o en el mateix Blaquerna. En tercer lloc la voluntat d'ocultació de la realitat a través de la metàfora animal i la connexió amb el mecanisme simbòlic del Llibre de Contemplació, d'on emana la totalitat del pensament lul·lià. Amb aquestes premisses, l'autora conclou que no estem davant d'una faula de caire polític, ja que la crítica del Llibre de les bèsties se centraria en la facció de l'ordre que no guarda la fidelitat deguda, representada en el personatge de Na Renart. L'"ocultació" de la realitat en la representació metafòrica és un recurs habitual en el Llibre de Contemplació --en l'obra lul·liana en general-- si bé en el passatge concret de l'elecció del rei dels animals es proposa com a font uns versicles del Llibre dels Jutges en què mitjançant un apòleg es critica una elecció funesta (Jt 9.1-9.57).

16) Calpe Melendres, Francisco Xavier, "Giovanni Duns Scoto e Raimondo Lullo a confronto sulla conversione dei musulmani", Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), pp. 253-297
Ressenyat a continuació.

17) Carabante Muntada, José María, "¿Es posible hoy un verdadero diálogo interreligioso? Ramon Llull, precursor de la tolerancia.", Enrahonar. Supplement Issue: Relation, Reason and Reality. Studies in Medieval Philosophy (2018), pp. 299-312
Ressenyat a continuació.

18) Cruz Palma, Óscar de la, "Lullo e le implicazioni familiari della «conversione alla penitenza»", Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), pp. 47-73
Ressenyat a continuació.

19) Cuadrada, Coral, "De mulierum relatione: Mujeres lulianas", Enrahonar. Supplement Issue: Relation, Reason and Reality. Studies in Medieval Philosophy (2018), pp. 287-298
Ressenyat a continuació.

20) Cuscó i Clarassó, Joan, "Música, ética y mística en Ramon Llull", Enrahonar. Supplement Issue: Relation, Reason and Reality. Studies in Medieval Philosophy (2018), pp. 273-286
Ressenyat a continuació.

21) Daiber, Hans, Islamic Thought in the Dialogue of Cultures. A Historical and Bibliographical Survey (Leiden-Boston: Brill, 2012)
Tracta de Ramon Llull a les pp. 136-138.

22) Daiber, Hans, "Universal Values - A Starting Point for Ramon Llull's Interreligious Dialogue", Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), pp. 299-317
Ressenyat a continuació.

23) Daste, Quentin, "Le Lullisme français extra-parisien. Ébauche de l'histoire d'un Lullisme excentré", Catalonia, vol 28 (2021), pp. 39-56
L'article ofereix una síntesi general de la història del lul·lisme francès no parisenc, amb l'objectiu de valorar el paper que van jugar en el desplegament diacrònic del moviment els espais i els grups dits "provincials". Es tracta, doncs, d'un panorama "descentralitzat" que vol posar en primer terme actors i episodis que normalment han quedat eclipsats pels grans representants parisencs del lul·lisme francès.

24) Domínguez Reboiras, Fernando, "La memoria y la fe. Reflexiones seniles en clave luliana", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, I" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 209-222
L'estudi ressalta la importància de la memòria (i, amb ella, de la fe) en el discurs lul·lià. Segons Llull, per estimar Déu, és necessari revifar el coneixement de les criatures, que són signes palpables de l'activitat divina. Aplegant els senyals i les manifestacions d'aquestes criatures i els articles de la fe revelada, la memòria proporciona a l'enteniment una base sòlida per connectar i ordenar tots aquells detalls dispersos que, un cop ben coneguts, poden ser la base per estimar, acte de la voluntat, tercera potència de l'ànima humana. La memòria i la fe són així la base per a un procediment ordenat del pensament humà.

25) Ensenyat Pujol, Gabriel, "Idees sobre el saber intel·lectual en Ramon Llull", Educació i Història: Revista d’Història de l’Educació, vol 28 (2016), pp. 17-40
A l’època de Ramon Llull assistim a un canvi en relació amb el punt de vista anterior sobre el saber, vist amb hostilitat pels qui el consideraven un obstacle per a la salvació i, en tot cas, un do de Déu que no permetia cap guany a qui el transmetés. Al segle XIII la perspectiva canvia, amb l’opinió favorable dels mendicants (encara que amb algunes reticències), seguida per Ramon Llull, el qual, com és habitual, no s’està de dir-hi la seva.

26) Fernàndez-Clot, Anna i Francesc Tous Prieto, "«Plàcia ausir est nostre mou, lo qual havem en disputar»: el Dictat de Ramon (1299) de Ramon Llull i els seus autocomentaris", Sabers per als laics: vernacularització, formació, transmissió (Corona d'Aragó, 1250-1600), ed. Isabel Müller i Frank Savelsberg, "Beihefte zur Zeitschrift für romanische Philologie, 463" (Berlín - Boston: De Gruyter, 2021), pp. 83-106
The purpose of this paper is to study the communicational strategy used by Ramon Llull in a set of three closely related works: the Dictat de Ramon(1299), the Coment del Dictat (1299) and the Tractatus compendiosus de articulis fidei catholicae (1300). The first one contains a series of propositions condensed in rhymed couplets that provide "necessary arguments" proving the most important articles of Christian faith. The book concludes with a petition addressed to King Jaume II, requesting permission to preach to the infidels of the Kingdom of Aragon. Later, Llull wrote the Coment del Dictat, an analytic commentary of every maxim of the Dictat. Finally, he prepared a version of the Coment in Latin, the Tractatus. The analysis of paratextual information (prologues, colophons) and formal features of these texts helps us to understand Llull's purposes and the way these works are linked to different communicational contexts.

27) Fidora, Alexander, "Doubt, Belief and Inter-Religious Dialogue in Ramon Llull", Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), pp. 75-89
Ressenyat a continuació.

28) Fidora, Alexander, "L'astròleg maligne. Notes sobre les fonts d'un exemple lul·lià", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, I" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 267-275
El conte de l'astròleg maligne de l'Arbre exemplifical és un dels exemples literaris més coneguts de l'obra de Ramon Llull. Tot i que els estudis dels darrers anys han pogut mostrar que Llull hi combina diverses tradicions narratives, la qüestió de l'origen d'aquestes tradicions no s'ha pogut respondre de manera concloent. En aquest article proposem dues noves fonts per al conte lul·lià, a saber, la història de Jaʿfar, visir del califa Hārūn al-Rashid, recollida al repertori biogràfic Wafayāt al-aʿyān d'Ibn Khallikān, i el Secretum secretorum pseudo-aristotèlic, que Llull conegué molt probablement a través del Llibre de doctrina del rei Jaume.

29) Galarza, Teresa, "En un regne dins la mar", Jot Down (2021, 23 març)
Breu article divulgatiu (no gaire posat al dia i en certs aspectes força inexacte) sobre la vida, el pensament i la llengua de Ramon Llull.

30) Gayà, Jordi, "La coerción a la conversión no es lícita", Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), pp. 229-251
Ressenyat a continuació.

31) Glück, Jan, Animal homificans: Normativität von Natur und Autorisierung des Politischen in der europäischen Tierepik des Mittelalters, "Germanisch-Romanische Monatsschrift. Beihefte, 104" (Universitätsverlag Winter: Heidelberg, 2021), 259 pp.; Llull (Llibre de les bèsties) 198-236
Aquest llibre és una tesi del 2020, presentada a la Universitat de Munic, que estudia les relacions entre natura i política a l'edat mitjana a través de la ficció protagonitzada per animals. El llibre comença amb uns extractes del Policraticus de Joan de Salisbury i amb una introducció a la tradició de les faules d'animals clàssiques per passar a estudiar la Ecbasis captivi i l'Ysengrinus, sobre els quals es construeix un discurs interpretatiu. Les aventures de Reinhart Fuchs ocupen uns quants capítols del llibre, que analitza materials romànics diversos fins a Le Couronnement de Renart. El darrer apartat tracta del Llibre de les bèsties de Llull, una obra singular en el context de la tradició animalística de la qual Jan Glück sap copsar la profunditat de pensament gràcies a una acurada informació sobre la figura de Ramon Llull, molt ben posada al dia de les darreres aportacions. El títol del llibre i les reflexions finals (pp. 237-242) estan en deute amb un treball de Fernando Domínguez ( Fernando Domínguez. "El discurso luliano de homine en el contexto antropológico coetáneo." Què és l'home?: reflexions antropològiques a la Corona d'Aragó durant l'Edat Mitjana. Ed. Josep Corcó, Alexander Fidora, Josep Olives Puig, Jordi Pardo Pastor. (Col·lecció Athenea). Cabrils (Barcelona): Prohom Edicions, 2004. pp. 101-127) sobre l'antropologia lul·liana, https://www.ub.edu/llulldb/bibliografia/5124.

32) González Fernández, Martín, "Artes lulianas y averroísmo: Intelecto único y web semántica.", Enrahonar. Supplement Issue: Relation, Reason and Reality. Studies in Medieval Philosophy (2018), pp. 251-262
Ramon Llull se ha pronunciado contra el Averroísmo Latino en muchos escritos, y especialmente contra una de sus doctrinas capitales: la teoría del Intelecto Único para toda la Humanidad. Pero, no está claro que, al menos formalmente, no exista un cierto aire de familia entre sus Artes y esta noción, De unitate intellectus, como nos ayuda a entender y hace ver hoy la moderna lógica («Tercer Mundo» de F. L. G Frege y K. R. Popper), la Web Semántica y las Humanidades digitales. Subrayamos esto, puesto que nos permite entender, por esta vía indirecta, el alcance y actualidad del programa del Doctor Iluminado.

33) Higuera Rubio, José G., "El lulismo del siglo XXI: ¿máquina de pensar o súper-inteligencia?", Enrahonar. Supplement Issue: Relation, Reason and Reality. Studies in Medieval Philosophy (2018), pp. 341-352
L'autor es pregunta si l'Ars lulliana concebuda com a «màquina de pensar» es pot interpretar com una versió «feble» de la relació ment-màquina (un mecanisme que tan sols imita les operacions del pensament) o com una versió «forta» o «superintel·ligència», que pot amplificar les capacitats humanes. Per a això, la compara amb dos instruments històrics semblants: l'eina d'encriptar de Leon Battista Alberti i «l'artifici esfèric» de l'art de la memòria descrit per Boncompagno de Signa en la seua Rethorica novissima. La semblança de l'artefacte lul·lià amb els anteriors fa concloure que no es pot interpretar des d'una perspectiva «forta». Per a l'autor, L'Ars de Ramon Llull incorpora un artifici d'encriptació (manifestat plenament en la Tabula generalis de l'art ternària) i una art de la memòria.

34) Higuera Rubio, José, "El Sócrates luliano. Sobre la visualización medieval de la historia de la filosofía", Anales del Seminario de Historia de la Filosofía, vol 38 (Especial: Ramón enseñó en público su Arte) (2021), pp. 13-24
Ressenyat a continuació.

35) Hughes, Robert D., "Ramon Llull and the rhetoric of prayer. A brief commentary", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, I" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 343-352
Es proposen alguns breus comentaris sobre una porció molt petita d'una subunitat més gran extreta d'un text enorme, el Llibre de contemplació (1273-74?) de Ramon Llull; al mateix temps que aquesta obra és només una fracció d'una producció literària encara més extensa. Es voldria suggerir que no només algunes de les qualitats de la prosa sinó també de la riquesa del pensament de Ramon es posen de manifest en els seus escrits tant si els considerem des d'un punt de vista tan micro com macro.

36) Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, ed. Diego R. Sarrió Cucarella; pr. Miguel Ángel Ayuso Guixot, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), 319 pp
Ressenyat a continuació.

37) Mantas España, Pedro, "Algunos apuntes sobre la recepción de la apologética mozárabe en el siglo XIII.", Enrahonar. Supplement Issue: Relation, Reason and Reality. Studies in Medieval Philosophy (2018), pp. 239-250
Ressenyat a continuació.

38) Marcenaro, Simone, "Riflessioni sulla scienza in volgare nella penisola iberica: da Alfonso X a Ramon Llull", Studi Medievali, "3ª, 62, 1" (2021, giugno)
Ressenyat a continuació.

39) Martínez Bejarano, Nicolás, "Las sombras errantes del Doctor Iluminado. Primer intento de estudio del pensamiento de Ramón Llull en la Nueva Granada.", Anales del Seminario de Historia de la Filosofía, vol 38 (Especial: Ramón enseñó en público su Arte) (2021), pp. 25-40
L'article conté, en primer lloc, el catàleg de llibres de Llull o de seguidors o detractors seus impresos entre els s. XVI i XVIII que es conserven a la Biblioteca Nacional de Colòmbia i a la Biblioteca de Teologia de la Universitat Javeriana (totes dues a Bogotà). En segon lloc, un breu recompte d'autors de la Nueva Granada amb possibles influències lul·lianes, com ara Juan de santa Gertrudis, Francisco de Soto y Marne i Juan Martínez de Ripalda.

40) Massot i Muntaner, Josep, "Alfred Morel-Fatio i les Illes Balears", Randa, vol 86 (2021), pp. 5-86
Ressenyat a continuació.

41) Mayer, Annemarie C., "Llull's arguments for the existence of God. A reflection on the basis of the Llibre del gentil", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, I" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 461-471
Al primer llibre del Llibre del gentil, Llull estableix una multitud de demostracions de l'existència de Déu. Els seus arguments són molt breus i concisos. L'ordre segueix la disposició de les flors dels arbres del pròleg, que s'inspira en la seqüència dels atributs de l'Ars. Sembla que Llull vol il·luminar el seu objecte, Déu, des de la major quantitat de perspectives possibles de manera que desapareguin totes les ombres. Aquesta contribució investiga en detall una selecció de les proves de Llull i explica algunes de les premisses argumentatives pressuposades, és a dir, els supòsits lògics i ontològics, i després procedeix a configurar una tipologia de les demostracions de Llull.

42) Mayer, Annemarie C., "The Contribution of Islamic Doctrines to the Thought of Ramon Llull", Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), pp. 91-125
Ressenyat a continuació.

43) Nascimento, Aires A., "Raimundo Lulo: O mestre iluminado à procura do mundo", Anuari de Filologia. Antiqva et Mediaevalia, vol 12 (2022), pp. 55-87
En temps del setè centenari de la mort de Ramón Llull, revisar la seva figura, complexa i il·luminadora, és una oportunitat per veure la novetat que anticipa temps inesperats de profeta il·lustrat, per contemplar allò diví i per testimoniar la diversitat de cultures, provocant l’obertura a la convivència i a la recerca dels camins d’allò diví i la fraternitat entre els homes. A través de l’identificació de les principals línies vitals del «Mestre Il·luminat», esmentem el seu trajecte vital, ple de peripècies i marcat per comportaments divagants, però tanmateix revelat en el camí de la conversió i en la profecia molt arrelada a l’art demostrativa. Aquesta darrera està destinada a il·luminar l’ànima, en el desig humà d’interrogar —illuminatus et insatiabilis, animat pels ideals de la demostració lògica en la pregunta a tots a qui demanava raons de fe, amb l’esperança de sortir més il·lustrat sense perdre la fidelitat als principis de la doctrina.

44) Pascerini, Maria Cristina, "Ramon Llull en Italia: una perspectiva a partir de Menéndez Pelayo", Enrahonar. Supplement Issue: Relation, Reason and Reality. Studies in Medieval Philosophy (2018), pp. 329-339
L'A. prende spunto dall'accenno di Marcelino Menéndez Pelayo all'importanza dei viaggi di Ramon Llull in Italia per discutere come l'erudito santanderino possa essere considerato il pioniere degli studi su questo tema. Nelle conclusioni si sottolineano le buone intuizioni dello studioso sui motivi che spinsero il maiorchino a dirigersi nella penisola, affermando, però, che non approfond mai l'argomento.

45) Pereira, Michela, "Segreti celesti e prassi terrena. Llull, Lavinheta, Bruno", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, II" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 93-108
La relació entre astrologia i medicina és mencionada per Llull diverses vegades al Tractatus novus de astronomia, i és considerada com a tema central al Liber de regionibus sanitatis et infirmitatis. Aquest aspecte del seu pensament, que s'interessa per un element habitual en la cultura escolàstica i mèdica del seu temps, va ser rebut i valorat en el context del lul·lisme del Renaixement, tal com mostren diversos manuscrits a partir del segle XV, com també l'Explanatio compendiosaque applicatio artis Lulli de Bernat de Lavinheta, que, en la secció mèdica, parteix del Liber de regionibus. Això no obstant, només Giordano Bruno se centra explícitament en aquesta obra lul·liana (que ha llegit a l'Explanatio), reconeix que la relació entre macrocosmos i microcosmos n'és el veritable nucli, i identifica l'instrument per davallar dels principis universals cap als particulars concrets (ad praxin) en la figura medicoastronòmica que Lavinheta havia elaborat basant-se en les figures de Llull, i que ell reprodueix i analitza en la seva Medicina Lulliana.

46) Peter of Limoges, The Moral Treatise on the Eye, trad. Richard Newhauser, "Mediaeval Sources in Translation, 51" (Toronto: Pontifical Institute of Mediaeval Studies, 2012), pp. xxxiii + 271
Traducció anglesa de l'original Tractatus moralis de oculo amb introducció sobre l'autor i l'obra. Es fa un breu esment (p. xvi) de la relació entre Pere de Llemotges i Ramon Llull.

47) Pistolesi, Elena, "La biblioteca del crociato nel De fine di Raimondo Lullo", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, II" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 117-125
El De fine constitueix un punt d'arribada per a les reflexions lul·lianes sobre la croada i sobre les eines, materials i intel·lectuals, indispensables per al seu èxit. La importància del tractat rau precisament en el catàleg d'escrits que Llull posa a la tercera part de l'obra i que haurien de guiar l'itinerari espiritual de la missió. La contribució se centra en la llista d'obres citades al De fine subratllant el pes que l'autor, a partir d'aquesta selecció, va exercir sobre la tradició textual de les seves obres.

48) Puig i Tàrrech, Armand, "Una comune fratellanza", Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), pp. 25-27
Ressenyat a continuació.

49) Queiroz de Souza, Guilherme, ""Andando casi por toda la tierra"? As viagens de Ramon Llull no imaginário moderno: entre mito e história", Diálogos Mediterrânicos, vol 19 (2020), pp. 58-81
Ressenyat a continuació.

50) "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, 2 vols." (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), 481 + 481 pp.
Conté:
 José Aragüés Aldaz. "Ramon de Penyafort, Alfonso el Sabio y Ramon Llull. Itinerario hispánico de un milagro mariano." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; I). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 69-79
 Jaume Aymar i Ragota. "Ramon Llull i la descoberta d'Amèrica." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; I). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 81-89
 Anthony Bonner. "A qui volia adreçar-se Ramon Llull?." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; I). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 101-116
 Fernando Domínguez Reboiras. "La memoria y la fe. Reflexiones seniles en clave luliana." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; I). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 209-222
 Alexander Fidora. "L'astròleg maligne. Notes sobre les fonts d'un exemple lul·lià." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; I). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 267-275
 Robert D. Hughes. "Ramon Llull and the rhetoric of prayer. A brief commentary." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; I). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 343-352
 Annemarie C. Mayer. "Llull's arguments for the existence of God. A reflection on the basis of the Llibre del gentil." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; I). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 461-471
 Michela Pereira. "Segreti celesti e prassi terrena. Llull, Lavinheta, Bruno." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; II). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 93-108
 Elena Pistolesi. "La biblioteca del crociato nel De fine di Raimondo Lullo." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; II). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 117-125
 Maribel Ripoll Perelló. "El lul·lisme entre bambolines. La relació epistolar entre Mateu Obrador i Maria Antònia Salvà." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; II). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 169-178
 Josep E. Rubio. "Lola Badia, introductora de Ramon Llull." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; II). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 219-224
 Simone Sari. "Il papa Blaquerna, arabista." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; II). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 271-283
 Albert Soler. "L'Arbre dels començaments de medicina de Guillem Pagès." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; II). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 285-293
 Barry Taylor. "Llull's Proverbis d'ensenyament in a copy of Hernán Núñez's Refranes, o proverbios en romance (Salamanca, 1555) in the British Library." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; II). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 307-316
 Maria Toldrà i Sabaté. "Notes de Pau Ignasi de Dalmases a la seva col·lecció de manuscrits catalans." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; II). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 317-326
 Francesc Tous Prieto. "Sobre les "Condicions d'amor" i la mort de l'amic." "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia. Ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach, Albert Soler. (Filologia UB; II). Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021. pp. 339-346

51) Ramis Barceló, Rafael, "Antoni Bellver y el lulismo del siglo XVI", Anales del Seminario de Historia de la Filosofía, vol 38 (Especial: Ramón enseñó en público su Arte) (2021), pp. 41-56
Contextualització de la figura d'Antoni Bellver, catedràtic de l'Estudi General Lul·lià de Mallorca a la segona meitat del s. XVI, i interpretació del seu pensament a partir, especialment, d'una sèrie de fonts manuscrites conservades a Roma, les quals testimonien que Bellver va llegir Llull a la llum de l'aristotelisme escolàstic i es va oposar al lul·lisme hermètic d'Agrippa i a l'escotolul·lisme de Pere Daguí i els seus deixebles.

52) Ramis-Barceló, Rafael, "Jocelyn N. Hillgarth, medievalista, hispanista e historiador de la Iglesia", Anuario de historia de la Iglesia, vol 30 (2021), pp. 289-307
Repàs biogràfic.

53) Ripoll Perelló, Maria Isabel, "«Per questo facciamo questo libro principalmente per le regine, le vergini e le donne»: l'incorporazione delle donne nella riorganizzazione lulliana del mondo", Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), pp. 203-227
Ressenyat a continuació.

54) Ripoll Perelló, Maria Isabel, "El paper de la dona en la transmissió de l'Art lul·liana", Sabers per als laics: vernacularització, formació, transmissió (Corona d'Aragó, 1250-1600), ed. Isabel Müller i Frank Savelsberg, "Beihefte zur Zeitschrift für romanische Philologie, 463" (Berlín - Boston, De Gruyter, 2021), pp. 107-122
Ramon Llull devoted his literary production to explaining and dissemi-nating the Art, the apologetic philosophical-theological system. From this instrumental perspective of literature, Llull adapts the discourse to the audience he directs linguistically and stylistically. Proof of that is the dedication to the "polite son" of certain works, a literary resource that connects with the didactic literature and is used to address a secular audience, lacking of specific knowledge. In this sense, a question that should be asked concerns women as the addressee of Llull's works. While the female figure's appearance in the literature of Llull has been widely analyzed, women as recipients of the work itself have not been taken into account sufficiently. It is significant that Natana, the great female protagonist of Blaquerna, was a girl educated in the Art, like wise women who have the leading role in the examples of the Llibre de Santa Maria. In this paper, the aspects that make us think of women as recipients and transmitting persons of the Art will be analysed.

55) Ripoll Perelló, Maribel, "El lul·lisme entre bambolines. La relació epistolar entre Mateu Obrador i Maria Antònia Salvà", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, II" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 169-178
Entre 1903 i 1909 el lul·lista Mateu Obrador va mantenir una llarga i abundosa correspondència amb la poetessa Maria Antònia Salvà, justament durant el període que Obrador dedicà a l'obra de Llull. En l'epistolari, riquíssim perquè es conserva íntegrament, aquesta labor lul·liana hi apareix sovint referida i s'hi esbossa la influència que Obrador tengué en les lectures lul·lianes de Salvà. En aquesta contribució se'n fa un tast i se'n subratllen els temes més rellevants.

56) Romano, Marta M.M., "Sull'amor divino in Ramon Llull e l'influsso islamico", Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), pp. 127-147
Ressenyat a continuació.

57) Rubio, Josep E., "Lola Badia, introductora de Ramon Llull", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, II" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 219-224
Entre el 1985 i el 1991 es van publicar en català tres reculls d'estudis fonamentals per a l'avanç de la recerca sobre Llull: els de Jordi Rubió (1985), Frances Yates (1985) i Robert Pring-Mill (1991). Tots tres van encapçalats per sengles introduccions de Lola Badia, que més enllà de la mera presentació dels treballs, en ressalta la importància i els ubica en el lloc que els pertoca dintre d'un programa de recerca obert al futur més immediat, dissenyat en les pàgines dels pròlegs.

58) Saiz Raimundo, Maria, "Notes sobre el diàleg d'amor al LAA de Ramon Llull", Estudis de llengua i literatura catalanes / LXXV, "Miscel·lània Antoni Ferrando, 2" (Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2021), pp. 67-86
Ressenyat a continuació.

59) Sari, Simone, "I nomi di Dio in Ramon Llull", Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), pp. 175-202
Ressenyat a continuació.

60) Sari, Simone, "Il papa Blaquerna, arabista", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, II" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 271-283
En el món ideal, i no utòpic, reconstruït en el Romanç d'Evast e Blaquerna, el nou elegit papa rep una educació notable en relació al món islàmic i subsaharià. A través d'un repàs d'aquestes suggestions podem entendre que el papa desitjat per Llull presta molta atenció a tots els aspectes politicoeconòmics del seu temps i que el llibre IV de la novel·la és una aplicació dels projectes de croada que el mestre mallorquí proposarà més tard en forma de tractats.

61) Sarrió Cucarella, Diego R., "Introduction", Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), pp. 29-39
Ressenyat a continuació.

62) Soler, Albert, "Jocelyn N. Hillgarth (1929-2020)", Estudis Romànics, vol XLIII (2021), pp. 658-660
Necrològica.

63) Soler, Albert, "L'Arbre dels començaments de medicina de Guillem Pagès", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, II" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 285-293
L'article descriu la figura de l'Arbre dels començaments de medicina que es va dur a terme a la còpia de l'obra executada per Guillem Pagès a final del segle XIII (avui conservada a Dublín, University College). No tots els detalls de mida i disseny es poden atribuir a Ramon Llull, però es pot sostenir que el conjunt, per la seva excepcionalitat, respon a la seva intenció.

64) Szpiech, Ryan, "Prisons and Polemics. Captivity, Confinement, and Medieval Interreligious Encounter", Polemical Encounters: Christians, Jews, and Muslims in Iberia and Beyond, ed. Mercedes García-Arenal i G.A. Wiegers, "Iberian Encounter and Exchange, 475-1755, 2" (University Park: Pennsylvania State University Press, 2019), pp. 271-303
Ressenyat a continuació.

65) Taltavull, Sebastià, "Raimondo Lullo, l'uomo dell'amore saggio, della preghiera umile e del dialogo sincero", Il beato Raimondo Lullo. Il personaggio e il suo rapporto con l'Islam, "Studi arabo-islamici del PISAI 24" (Roma: PISAI, 2021), pp. 17-23
Ressenyat a continuació.

66) Teleanu, Constantin, ""Ciència teological". La théologie démonstrative de l'Art quaternaire de Raymond Lulle", Pensar la Edad Media Cristiana : la presencia de la teología medieval en el pensamiento moderno, ed. M. Lázaro Pulido, F. León Florido i E. Montoro Montero, "Biblioteca de Humanidades Salmanticensis - Serie Filosofía" (Madrid: Editorial Sindéresis, 2018), pp. 71-105
Ressenyat a continuació.

67) Teleanu, Constantin, "La grammaire du latin médiéval et l'Ars de Raymond Lulle", Nuevos estudios de latín medieval hispánico, ed. Carmen Codoñer, María Adelaida Andrés Sanz, José Carlos Martín-Iglesias i David Paniagua, "mediEVI, 31" (Firenze: Sisme-Edizioni del Galluzzo, 2021), pp. 399-411
Ressenyat a continuació.

68) Teleanu, Constantin, "Le progrés des traductions françaises de l'oeuve de Raymond Lulle du Moyen Âge aux temps modernes", Past and Future: Medieval Studies Today, ed. Maarten J.F.M Hoenen i Karsten Engel, "Textes et Études du Moyen Âge, 98" (Basel: Fédération Internationale des Instituts d'Études Médiévales, 2021), pp. 337-354
La traducció de l'obra de Llull al francès té dos moments destacats als segles XIII i XVII. Les traduccions medievals, cap de les qual no va ser llegida a l'edat moderna, eren fetes a partir d'originals catalans o de versions occitanes. La difusió dels manuscrits francesos del Llibre de l'orde de cavalleria és un cas a part. Les traduccions del segle XVII, fetes a partir d'originals llatins, responen a l'interès dels autors del Grand Siècle per la ciència enciclopèdica, la doctrina de l'intel·lecte o el mètode universal. L'article mostra que es pot parlar d'una escola de lul·listes francesos al segle XVII, amb els mestres i els deixebles corresponents, i que les traduccions al francès hi tenen un paper rellevant.

69) Teleanu, Constantin, "Principia relativa. La figure T de l'Art de Raymond Lulle.", Enrahonar. Supplement Issue: Relation, Reason and Reality. Studies in Medieval Philosophy (2018), pp. 263-271
Recorregut pels canvis que experimenta la figura T al llarg de les diferents etapes de l'Art, amb referències no sols a les versions principals del mètode, sinó a altres obres que en depenen. Aquesta figura se fonamenta en la relació, que, en tant que predicament, se predica dels subjectes creats, no de Déu. L'atribució sistemàtica de l'etiqueta «principis relatius» als components de la figura (ja des del títol de l'article) s'hauria de matisar a la vista de les precisions de Bonner al voltant de la invenció d'aquest terme per part del lul·lisme del Renaixement (vegeu The Art and Logic of Ramon Llull. A User's Guide, p. 130 i ss.).

70) Toldrà i Sabaté, Maria, "Notes de Pau Ignasi de Dalmases a la seva col·lecció de manuscrits catalans", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, II" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 317-326
L'article presenta les dues col·leccions de notes de l'historiador i erudit Pau Ignasi de Dalmases (1670-1718) a les Bibliotheca hispana vetus i Nova de Nicolás Antonio. Es destaca la importància de les addicions de Dalmases a la Vetus en forma de catàleg d'escriptors, en la seva major part catalans (AHCB, ms. A-35), ja que es basen sobretot en la important col·lecció de manuscrits medievals del mateix Dalmases. Interessa l'apartat "Una absència: Ramon Llull" (pp. 323-325).

71) Tous Prieto, Francesc, "Sobre les "Condicions d'amor" i la mort de l'amic", "Qui fruit ne sap collir": homenatge a Lola Badia, ed. Anna Alberni, Lluís Cifuentes, Joan Santanach i Albert Soler, "Filologia UB, II" (Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona - Editorial Barcino, 2021), pp. 339-346
Després d'una breu recapitulació de la diversitat i la riquesa formals de l'Arbre de filosofia d'amor (1298) de Ramon Llull, considerat un dels productes prototípics de la literatura alternativa lul·liana, l'article, seguint en bona part les aportacions de Michela Pereira, remarca la transcendència dels «Accidents d'amor» en l'itinerari místic que proposa el text i reforça aquesta lectura mitjançant una breu anàlisi de l'ús de les «condicions d'amor» en el capítol 77 («Con l'amic fo jutjat a mort per amor»).

72) Vega, Amador, "Verdaguer, Llull i la tradició mística europea", Anuari Verdaguer, vol 26 (2018), pp. 317-326
Ressenyat a continuació.

73) Violante, Susana Beatriz, "El intento de conciliación y la imposibilidad de su realización. La inspiración en Ramon Llull.", Enrahonar. Supplement Issue: Relation, Reason and Reality. Studies in Medieval Philosophy (2018), pp. 313-327
Des del primer paràgraf, l'autora ja deixa clar que la seua intenció no és fer un estudi de caire acadèmic, sinó compartir algunes reflexions personals a partir de la lectura, sobretot, del Llibre del gentil i dels tres savis, sobre el que pot aportar Llull a les lluites religioses i polítiques de l'actualitat. Subratlla la recerca lul·liana dels punts comuns a les tres creences monoteistes i el paper del dubte filosòfic que qüestiona la pròpia creença per poder obrir-se a l'altre. El fracàs actual dels intents de conciliació de la cultura occidental amb les altres cultures seria conseqüència d'una manca d'apertura que hauria de cercar inspiració en els intents de Ramon Llull.

74) Zalamea, Fernando, "Las lógicas diagramáticas de Llull y Peirce: trashumancia, triadicidad, geometrización", Anales del Seminario de Historia de la Filosofía, vol 38 (Especial: Ramón enseñó en público su Arte) (2021), pp. 57-64
Comparació de les lògiques diagramàtiques dels dos autors. En primer lloc es presenta un panorama general de la qüestió aprofitant punts de vista d'Aby Warburg i Walter Benjamin. A continuació, se sintetitzen les característiques dels dos sistemes i, finalment, es rastregen les aparicions de Llull en els textos de Peirce.

III. Tesis i tesines

75) Daste, Quentin, La réception française de l'oeuvre et la figure de Raymond Lulle (1232 - 1316), de ses voyages en France jusqu'au XIX e siècle. Tentative de panorama du Lullisme français, de ses faux et de ses détracteurs, dir. Monique Güell i Hélène Biu, "Memòria de Màster 2" (Tesi Facultat de Lletres, Sorbonne-Université, 2020), 320 pp.
Aquest treball vol oferir una "histoire raisonnée" del lul·lisme francès, entès com la manera amb què van ser rebuts, adaptats i percebuts el corpus i el pensament de Llull a França des de la primera estada del beat a París fins a l'eclosió de l'estudi crític i científic de l'obra de Llull a la segona meitat del s. XIX. Per tant, presenta un panorama exhaustiu d'aquesta tradició a partir de l'anàlisi de totes les dades textuals disponibles (circulació d'obres lul·lianes a França, tant originals com traduccions; comentaris de textos de Llull; obres inspirades en els textos o les idees de Llull; mencions a Llull en obres enciclopèdiques, diccionaris, obres religioses, etc.) i aturant-se especialment en les figures més destacades en la creació i l'evolució del moviment: Tomàs Le Myésier, Jacques Lefèvre d'Étaples, Charles de Bouvelles, Bernat de Lavinheta, Antoine Perroquet, etc.

76) Vives Piñas, Arnau, La metàfora de l'amic i l'amat: amància i literatura en l'obra de Ramon Llull (Tesi doctoral Universitat de Barcelona, 2021), 279 pp.
Aquest treball estudia el significat i l'evolució de la imatge de l'amic i l'amat, una expressió paradigmàtica de la literatura de Ramon Llull. Les obres que desenvolupen aquesta imatge defineixen una art d'estimar Déu, l'amància, alhora que són un manual de contemplació amb una dimensió específicament literària, en què la comunicació estètica serveix com a eina intel·lectual per a la transformació espiritual.
L'evolució de la imatge s'analitza a partir de les 3.029 sentències sobre l'amic i l'amat identificades en l'obra catalana de l'autor, que s'han sistematitzat en el Corpus Digital d'Amic i Amat (CDAIA), una eina de consulta electrònica que conté l'antologia completa dels textos amatius i la seva organització temàtica i artística, que s'ha fet aplicant-hi un etiquetatge semàntic. A partir d'això, s'ha construït una anàlisi hermenèutica del corpus per explicar els valors de la imatge. A l'inici de la producció del beat es constitueix la metàfora literària --l'amistat entre l'amic, l'home devot contemplatiu, i l'amat, Déu--.