Bibliografia de Studia Lulliana V. 64 (2024)

I. Edicions, antologies i traduccions d'obres lul·lianes

1) Anna Maria del Santíssim Sagrament, Dialogacions i càntics d'amor, ed. Rosa Planas Ferrer (Palma: José J. Olañeta, 2024), 578 pp
Conté edicions de:
Anna Maria.1 - Exposició [Català]
Ressenyat a continuació.

2) Llull, Ramon, Art de fer e solre qüestions. Volum I, Distincions I, II. Volum II, Distinció III, ed. Joan Carles Simó Artero, "Nova Edició de les Obres de Ramon Llull, XIX-XX" (Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2022, 2023), 294 pp; 449 pp
Conté edicions de:
III.19 - ArtFerSol [Català]
Ressenyat a continuació.

3) Llull, Ramon, Desconhort, trad. Miquel Desclot, "Tast de Clàssics, 23" (Barcelona: Barcino, 2023), 155 pp
Conté edicions de:
III.22 - Descon [Català] [Versió original i versió actualitzada]
Versió original en català ortografiat a partir de Ramon Llull. Poesies. Ed. Josep Romeu i Figueras. Barcelona: Selecta, 1958. 195 pp. i versió al català actual.

4) Llull, Ramon, Llibre de les bèsties, il. Pep Brocal (Barcelona: Bang, 2023), 152 pp
Conté edicions de:
II.B.15a - Besties [Català] [Adaptació al català modern]
Adaptació en format còmic.

5) Llull, Ramon, Romanzo di Evast e Blaquerna, ed. Simone Sari; pr. Lola Badia, "Medioevo, 37" (Roma: Antonianum, 2022), 495 pp
Conté edicions de:
II.A.19 - Blaquerna [Italià]
Ressenyat a continuació.

6) Lulle, Raymond, Oeuvres complètes, trad. Constantin Teleanu, vol IV (Paris - Metz: Messkhy Publications, 2022), lxxv + 520 pp
Conté edicions de:
II.B.1 - ArsDem [Francès]
II.B.10 - Regles [Francès]
II.B.3 - ArsInPar [Francès]
II.B.4 - PropAD [Francès]
II.B.6 - QqModAD [Francès]
II.B.7 - ArsJuris [Francès]
II.B.8 - ArsCoMed [Francès]
II.B.9 - LctFigAD [Francès]
II.B.9a - Chaos [Francès]
II.B.11 - ExpFigEl [Francès]
Traducció dels originals llatí o català amb introducció i notes.

7) Lulle, Raymond, Oeuvres complètes, trad. Constantin Teleanu, vol V (Paris - Metz: Messkhy Publications, 2023), xxxv + 473 pp.
Conté edicions de:
II.B.12 - PsalmQui [Francès]
II.B.13 - DisFiInf [Francès]
II.B.14 - EpisTres [Francès]
II.B.15 - Felix [Francès]
II.B.16 - EpDucVen [Francès]
II.B.17 - CompAD [Francès]
II.B.18 - QqAD/Inv [Francès]
Traducció dels originals llatí o català amb introducció i notes.

II. Estudis lul·lístics

8) Abulafia, Abraham, Comentari "anònim" al <i>Llibre de la Formació</i>, ed. Rosa Planas Ferrer; trad. Neil Manel Frau-Cortes (2024), 170 pp
Ressenyat a continuació.

9) Amengual i Batle, Josep, "La bellesa segons el Llibre de Contemplació (cap. 104) i l’ambientació de l’ermita lul·liana", Ramón Llull y el lulismo: belleza, estética y contemplación, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2024), pp. 99-118

10) Amengual i Batle, Josep, "Tres figures d’oració segons el Llibre de contemplació en Déu. Entre la vida activa i contemplativa", Ramon Llull y el Lulismo: contemplación y mística, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2023), pp. 229-250
Ressenyat a continuació.

11) Andersen, Claus A. i Rafael Ramis Barceló, "Jaume Janer OCist († after 1506) and the Tradition of Scoto-Lullist Metaphysics", Bulletin de Philosophie Médiévale, vol 64 (2022), pp. 167-207
The Cistercian Jaume Janer († after 1506) was the most prolic student of Pere Daguí, the first professor in the Lullist Studium on Majorca, and became himself, by royal privilege from the Crown of Aragon, the leader of a similar institution in Valencia. Janer’s and Daguí’s brand of Lullism embraced elements from Scotism. In particular, Janer in three of his works discussed the system of distinctions put forward by Peter Thomae, one of Duns Scotus’s early followers. This preoccupation with Scotist distinction theory remained a doctrinal centerpiece of eclectic Lullism at least until the second half of the seventeenth century.

12) Andreu Alcina, Joan, "El lugar de la experiencia mística: el hombre perfecto en Ibn ‘arabí y Ramón Llull", Ramon Llull y el Lulismo: contemplación y mística, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2023), pp. 167-182
Ressenyat a continuació.

13) Andreu Alcina, Joan, "El proyecto vital de Ramón Llull a la luz de la inteligencia espiritual", Revista Hispanoamericana T.O.R., vol 5 (2022), pp. 60-76
Este artículo aborda la espiritualidad de Ramon Llull a partir del modelo de la inteligencia espiritual. Teniendo en cuenta las principales dimensiones de la inteligencia espiritual (la inteligencia lingüística, la inteligencia artística, la lógico-matemática, la corporal y cinestésica, la espacial y visual, la intrapersonal, y la inteligencia ecológica) se va mostrando cómo tales dimensiones están presentes en algún aspecto de la vida o de la obra de Llull. La conclusión a la que se llega es que Ramon Llull vivió una vida realizada a partir del proyecto existencial que fue capaz de construir a lo largo de su vida.

14) Andreu Alcina, Joan, "Revelación y belleza transcendental en la cristología de Ramón Llull", Ramón Llull y el lulismo: belleza, estética y contemplación, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2024), pp. 47-64

15) Arnaldus de Villanova, Antidotum contra venenum effusum per fratrem Martinum de Atheca, praedicatorem. Praesentatio facta Burdegaliae, ed. Jaume Mensa i Valls, "Opera Theologica Omnia, XII" (Barcelona: Institut d'Estudis Catalans - Facultat de Teologia de Catalunya, 2023), 247 pp
Ressenyat a continuació.

16) Ayensa, Eusebi, "Ramon Llull torna a Xipre", Un català a Grècia. Una mirada a una història compartida, epíleg Petros Màrkaris, "Argent Viu, 67" (Lleida: Pagès, 2022), pp. 57-75
El capítol, que forma part d'un llibre dedicat a les relacions historicoculturals entre Catalunya i Grècia, inclou, en primer lloc, un resum de les vicissituds de l'estada de Ramon Llull a Xipre (1301-1302). A continuació, però, se centra en la crònica del pas per Nicòsia, a inicis de 2011, de l'exposició itinerant Interpretant Ramon Llull, l'amic i l'amat, promoguda pel Govern de les Illes Balears, el Consell Insular de Mallorca i l'Institut Ramon Llull. La crònica inclou els detalls d'un conflicte lingüístic provocat per les exigències de l'ambaixador espanyol a Xipre i que afectava els fulls informatius i els parlaments de la inauguració de l'exposició.

17) Báez-Rubí, Linda, "Convertuntur circulariter: estética y experiencia del conocimiento divino en las formas diagramáticas y figurativas de Heimerico da Campo, Nicolás de Cusa y Andrés López", Ramón Llull y el lulismo: belleza, estética y contemplación, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2024), pp. 65-84

18) Beuchot, Mauricio, "Filosofía y teología espiritual en Raimundo Lulio", Revista Hispanoamericana T.O.R., vol 5 (2022), pp. 33-44
En este trabajo abordaré algunos rasgos principales de la mística o teoría espiritual de Ramón Llull o Raimundo Lulio. Ella se encuentra en dependencia de sus afanes y de su pensamiento. Por eso daré algunos rasgos de su biografía, así como de su filosofía-teología, para pasar a su doctrina espiritual. Es muy profunda y poética a la vez, en la línea del más puro franciscanismo, como lo fue la de san Francisco de Asís y la de san Buenaventura.

19) Beuchot, Mauricio, "La estética de Lulio desde su filosofía", Ramón Llull y el lulismo: belleza, estética y contemplación, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2024), pp. 19-30

20) Brocà, Salvador, Breu història del pensament medieval (Tarragona: Universitat Rovira i Virgili, 2021), 214 pp.; Llull, 165-168
Presentació del pensament de Ramon Llull.

21) Butiñá, Julia, "Dos grandes autores de la Corona de Aragón, líderes en libertad de conciencia: Ramón Llull y Bernat Metge", XIX Congreso Latinoamericano de Filosofía Medieval: ámbitos de libertad en el pensamiento medieval, expresiones e imágenes. Actas (Buenos Aires: Ediciones RLFM (Red Latinoamericana de Filosofía Medieval), 2023), pp. 493-504
Se enfocan dos figuras representativas de la cultura y el pensamiento de finales de la Edad Media, Ramón Llull y Bernat Metge, a fin de apreciar matices del tránsito hacia la modernidad. Este paso se analiza desde la libertad de conciencia y la moral, en que destaca la aportación de ambos autores, que empleaban el catalán tratando de temas filosóficos. La investigación, con metodología comparatista, se centra en el análisis de Lo somni (1399), diálogo humanista de Metge, que se asienta con firmeza pero con clandestinidad en la doctrina y obras de Llull. Hay que considerar que, mientras que en círculos italianos y Centroeuropa la apertura luliana tuvo proyección, la persecución del lulismo, en coherencia con el rechazo hacia la renovación ideológica, fue muy acentuada en la Corona catalanoaragonesa, dada la fuerte ascendencia del pensamiento tradicional al amparo del poder eclesiástico. De aquí que en Lo somni se ocultaran tan fuertemente los contenidos por medio de técnicas humanísticas aplicadas al tratamiento de las fuentes literarias que, a pesar de que éstas se advirtieron ya en el siglo XV, su engranaje y significado no se ha descubierto hasta tiempos muy recientes.

22) Camisa Morale, Erica, "In Search of Nature and Consciousness in Andrei Bialobotskii’s Pentateugum: Classical Echoes and Modern Impulses", Вивлiоѳика: E-Journal of Eighteenth-Century Russian Studies, "11" (2023), pp. 125-141
Through close reading and reference to the philosophies of the time, this paper demonstrates how the long poem Pentateugum (1690s) by Bielobodski, Jan Andrei (s. XVII 3r terç - XVIII inici) offers us a dynamic picture of the tensions —between Classical and Orthodox cultures and between religious and secularized literatures—leading to the East Slavic Enlightenment. According to Andrei Bialobotskii, culture is vain because such is human knowledge. Simultaneously, culture triumphs because, through it, the subject acquires and expresses their consciousness in a summa that comprises the whole history of humankind. In this context, Classical culture provides a model for writing techniques and functions as the highest instance of punished vanity, while expressing the harmony between nature and the individual.

23) Casas Codinach, Sònia, Ramon Llull. Llibre de viatge, il. Sagar Forniés (Valls: Cossetània Edicions, 2016), 80 pp.
Les ciutats que Ramon Llull va visitar són el teló de fons d'aquest quadern, en un viatge físic i al·legòric a través del seu pensament, la seva vida i la seva obra literària. Il·lustracions inspirades en les miniatures gòtiques del Breviculum de Karlsruhe.

24) Castella-Martinez, Sergi i Maria Saiz-Raimundo, "Ramon Llull and the Communicating Vessels Between Catholicism and Occultism in Early Twentieth-Century France", Romance Quarterly (2024), pp. 1-15
In 1919, the Avant-garde poet Max Jacob translated Ramon Llull’s mystical work, the Llibre d’amic e amat . In 1921, another translation appeared, authored by the Hispanist and Catholic activist Marius André. The plural strands of modern literary reception of Llull have only been superficially addressed. At the beginning of the 20th century, both Catholic intellectuals and Occultist circles considered his mystical and evangelical endeavors to have extraordinary imaginative potential. Catholic and conservative spheres were prompted to justify the validity and orthodoxy of Lullian doctrines, and to define him as a model. Simultaneously, pseudo-Lullist sources praising his alchemical adventures and the fanciful plasticity of his symbology were noted by Jacob and the Parisian Surrealist circle.This article analyzes the context of two modern translations of the Llibre d’amic e amat, as well as the motivations of their translators, to assess the confluence of interests and themes within these traditions. It thus showcases the interdependency between Christian apologetics, often connected to the Catalan intellectuals who were publishing Llull’s works at the time, and an international current of eclectic pseudo-Lullism, spanning from at least the 17th century, that was still influential in the works of pansophists, alchemical authors and Surrealist writers, and that would inform present-day, creative reception of the philosopher.

25) Cortijo Ocaña, Antonio, Conquistar o convencer: De Llull a Cisneros en la conversión del otro (Saragossa: Pórtico, 2021), 192 pp
Ressenyat a continuació.

26) Costa, Ricardo da i Wilson Coimbra Lemke, "No Fim dos Tempos. O Livro contra o Anticristo (1276) de Ramon Llull (1232-1316)", O mito do Fim do Mundo: Imaginário & Educação, ed. Alberto Filipe Araújo i [et al.] (São Paulo: FEUSP, 2023), pp. 114-158
Síntesi del tema de l'Anticrist i la fi dels temps en els textos i la iconografia des de la Bíblia a l'Edat Mitjana. L'obra de Llull en aquest context.

27) Courcelles, Dominique de, "Belleza, estética y contemplación en Ramon Llull. Noche y luz: teología franciscana y experiencia existencial luliana", Ramón Llull y el lulismo: belleza, estética y contemplación, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2024), pp. 31-46

28) Courcelles, Dominique de, "Los cuatro elementos del mundo y la aventura mística de Ramon Llull: naturaleza y amor", Ramon Llull y el Lulismo: contemplación y mística, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2023), pp. 41-58
Ressenyat a continuació.

29) Cruz Palma, Óscar de la, "Ramon Llull i el judaisme", Ramon Llull y el Lulismo: contemplación y mística, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2023), pp. 183-228
Ressenyat a continuació.

30) Diplomatarium Arnaldi de Villanova, ed. Josep Alanyà i Roig, "Arnaldi de Villanova Opera theologica omnia, II" (Barcelona: Institut d'Estudis Catalans / Ateneu Universitari Sant Pacià, 2022)
Ressenyat a continuació.

31) Domínguez Reboiras, Fernando, "Charles H. Lohr and Ramon Lull", The Aristotelian Tradition (1200-1650): Translation, Themes and Editions. I. From Aristotle via Llull to the Renaissance. Selected Essays., ed. Andrea Aldo Robiglio, "Corpus Philosophorum Medii Aevi. Subsidia, 19" (Florència: Edizioni del Galluzzo, 2023), pp. 23-53
Ressenyat a continuació.

32) Domínguez Reboiras, Fernando, "Entender amando y amar entendiendo. Una aproximación a la philosophia luliana del amor", Ramon Llull y el Lulismo: contemplación y mística, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2023), pp. 19-40
Ressenyat a continuació.

33) Fernàndez-Clot, Anna, "Joglars, música i entreteniment en els banquets medievals", Scripta, vol 22 (2023), pp. 228-250
Ressenyat a continuació.

34) Fernàndez-Clot, Anna, "La medicina espiritual al Llibre de contemplació de Ramon Llull", Revista Hispanoamericana T.O.R., vol 5 (2022), pp. 1-14
Ramon Llull va incorporar al seu programa intel·lectual i moral el tema de la medicina espiritual, recurrent en la literatura penitencial i homilètica als segles XIII i XIV. L’any 1300 va escriure la Medicina de pecat, una obra en vers construïda a partir de la metàfora de l’electuari moral, però el tema de la medicina espiritual es pot resseguir al llarg de tota la seva producció. Aquest treball proposa un estudi de la formulació d’aquest tema al Llibre de contemplació, la primera obra en la qual Llull presenta la medicina espiritual a partir de l’analogia amb la medicina física i la descriu amb tots els seus components, plenament connectats a la doctrina lul·liana de les intencions.

35) Fidora, Alexander, "La Bíblia en Ramon Llull: exegesi i raó especulativa", La Bíblia en la literatura catalana, ed. Joan Santanach, Joan Ferrer i Sergi Dalemus Adroher, "Estudis i documents, 6" (Girona: Publicacions de l'Institut de Llengua i Cultura Catalanes, 2022), pp. 101-121
Centralitat de l'Art en l'obra de Ramon Llull; presència limitada de la Bíblia. Tanmateix, la interpretació de la Bíblia té un paper important en el seu pensament. Caracterització de l'hermenèutica bíblica lul·liana.

36) Fullana, Pere, Llull segle XXI, il. Pere Joan (Binissalem Disset Edició, 2023), 64 pp
Amb humor i amb la convicció que Ramon Llull aporta vies de sortida natural als problemes del nostre temps, Pere Fullana i Pere Joan es posen en la pell de l’erudit per parlar-nos dels grans temes del nostre segle, com el poder, la dona, el turisme, la guerra, el territori o el món digital. Un joc de paraules i dibuixos, fet des del compromís i l’admiració, que il·lumina el present amb la brillant llum de Llull.

37) Gayà Estelrich, Jordi, "Ramon Llull y algunas discusiones sobre la Teología mística en la segunda mitad del s. XIII", Ramon Llull y el Lulismo: contemplación y mística, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2023), pp. 79-102
Ressenyat a continuació.

38) Gómez-Llauger, Núria, "«Cvm affatv potest homo loqvi de Deo»: la potencia afativa en el Liber de potentia, obiecto et actv", Ramon Llull y el Lulismo: contemplación y mística, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2023), pp. 59-78
Ressenyat a continuació.

39) Higuera Rubio, José G., "Ramon Llull y la Diagramática medieval", XIX Congreso Latinoamericano de Filosofía Medieval: ámbitos de libertad en el pensamiento medieval, expresiones e imágenes. Actas (Buenos Aires: Ediciones RLFM (Red Latinoamericana de Filosofía Medieval), 2023), pp. 506-516
El uso de esquemas, tablas, y en general, «herramientas visuales», que simulan el fluir del discurso intelectual y de la observación de la naturaleza, acompañó el desarrollo del pensamiento medieval. Este fenómeno especulativo que “aumenta” la transmisión perceptiva de la estructura del razonamiento aplicado a la experiencia, lo que merece una interpretación historiográfica más detallada en el caso del Arte Luliano. Las «formas simbólicas», como ya lo expresó Cassirer, se articulan como una proyección de la tradición filosófica, además de generar una “elocuencia” basada en el uso de imágenes y representaciones. Esta comunicación propondrá las bases de un modelo de “elocuencia figurativa” para el Arte Luliano.

40) Jaulent, Esteve, "Ramon Llull y la Libertad. Reflexiones", XIX Congreso Latinoamericano de Filosofía Medieval: ámbitos de libertad en el pensamiento medieval, expresiones e imágenes. Actas (Buenos Aires: Ediciones RLFM (Red Latinoamericana de Filosofía Medieval), 2023), pp. 529-535
Breves reflexiones sobre el concepto y la experiencia de la libertad en Llull.

41) Juan-Vicens, Antònia, "¿Existe un componente estético en la narrativa luliana? Una aproximación desde el Blaquerna como fuente para la Historia del Arte", Ramón Llull y el lulismo: belleza, estética y contemplación, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2024), pp. 155-182

42) La recepció de l'obra d'Arnau de Vilanova. Actes de la "IV Trobada Internacional d'Estudis sobre Arnau de Vilanova", ed. Jaume Mensa, Sebastià Giralt, Jon Arrizabalaga i Jaume de Puig, "Treballs de la Secció de Filosofia i Ciències Socials, LV" (Barcelona: Institut d'Estudis Catalans - Universitat Autònoma de Barcelona - Ateneu Universitari Sant Pacià, 2023), 369 pp
En la secció d'estudis trobem diverses referències a les relacions que es donen entre la recepció de l'obra i el pensament d'Arnau de Vilanova i de Ramon Llull, autèntic o apòcrif alquímic, especialment en època moderna.

43) Le Catalan Médiéval, ed. Michel Zimmermann, "L'atelier du médiéviste" (Turnhout: Brepols, 2023), pp. 705
Obra de conjunt sobre la llengua catalana a l'Edat Mitjana a partir d'un enfocament històric, lingüístic i documental. Ramon Llull hi és present a través dels comentaris d'alguns fragments de les seves obres que es llegeixen per exemple a les pp. 499-507 i passim .

44) Llinàs Puente, Carlos, "Ars mystica atque angelica. El arte mística de Ramon Llull y los ángeles", Ramon Llull y el Lulismo: contemplación y mística, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2023), pp. 103-132
Ressenyat a continuació.

45) Lombana Sánchez, Alfonso, Hernando Colón y la Biblioteca Colombina, "Ramón Arnau García" (València: Ultreia Editorial, 2024), 210 pp; Llull 94-102
Ressenyat a continuació.

46) Maria Rosa Planas Ferrer, "Sor Anna Maria del S. Sagrament (1649-1700), mestra de mística lul·liana", Ramon Llull y el Lulismo: contemplación y mística, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2023), pp. 157-166
Ressenyat a continuació.

47) Mensa i Valls, Jaume, Arnau de Vilanova a Lleida: la <i>Confessio ilerdensis, estudi, edició i traducció</i>, "Polyeideia, 6" (Lleida: Edicions de la Universitat de Lleida, 2023), 91 pp
Ressenyat a continuació.

48) Nontol, Lucio M., "La espiritualidad de Ramón Llull", Revista Hispanoamericana T.O.R., vol 5 (2022), pp. I-II
Presentació del volum monogràfic.

49) Nontol, Lucio, "Contemplación y lógica espiritual en Ramon Llull", Ramon Llull y el Lulismo: contemplación y mística, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2023), pp. 133-156
Ressenyat a continuació.

50) "Orígens i definició de la metàfora lul·liana de l’«amic» i l’«amat»", Caplletra. Revista Internacional de Filologia, vol 76 (2024), pp. 15-38

51) "Orígens i definició de la metàfora lul·liana de l’«amic» i l’«amat»", Caplletra. Revista Internacional de Filologia, vol 76 (2024), pp. 15-38

52) Pani, Laura i Alice Vendramin, "I manoscritti medievali della Biblioteca del Seminario Diocesano di Concordia-Pordenone", Atti dell’Accademia “San Marco” di Pordenone, vol 21 (2019), pp. 9-38
Ressenyat a continuació.

53) Pereira, Michela, "Presentación de Azogue 9, monográfico sobre pseudolulismo alquímico", Azogue (Revista electrònica, 2019-2023), pp. viii-x
Descripció general del volum

54) Pérez Castañeda, Manel, "El Romanç d’Evast e Blaquerna i el concepte missional lul·lià: una aplicació pràctica a l’Amèrica del segle XVI", Scripta, vol 22 (2023), pp. 39-69
Sovint s’ha assenyalat el Romanç d’Evast e Blaquerna d’utòpic. Amb aquest treball hem pretés desmentir aquesta idea, tot relacionant-la amb el fet que l’ideari missional que Llull exposa al Blaquerna es va dur a terme més de dos-cents anys després de la seua redacció. Així, hom pot veure l’ideari missional lul·lià com un evident referent de la pràctica missional de Bartolomé de Las Casas a l’Amèrica del segle XVI. L’estudi de les llengües i les cultures indígenes i el tracte entre iguals entre els missioners i els infidels, motiu pel qual és necessari l’ús
de raons per damunt de l’ús de la força, convergeixen en la voluntat evangelitzadora d’ambdós protagonistes.

55) Pérez-Ruiz, Mario, El manuscrito Voynich y la búsqueda de los mundos subyacentes (Barcelona: Kit-book, 2024; 4a edició)

56) Prat i Serra, Pere, Amor, amar i amors del <i>Llibre d'amic i amat de Ramon Llull</i> (Barcelona: Difusió, Publicacions i Vídeos, 2023), 78 pp
Assaig que té com a objectiu "apropar-nos tant com hem pogut al significat profund de les paraules 'amor', 'amar' i 'amors' del Llibre d'amic i amat", a més de les d'amic i amat.

57) Queiroz de Souza, Guilherme, "Jo, Ramon Llull (2016): documentário, historiografia e representação", Locus: Revista de História, vol 29 (2023), pp. 222-239
This article analyzes the Catalan documentary Jo, Ramon Llull  (2016), giving emphasis to the documentary’s representation of this Majorcan philosopher. Initially, we will map the documentaries on Llull produced since the 1980s, examining their main narrative and aesthetic characteristics, and their historiographic “voices”. After that, we will test the hypothesis that there is an analogy between this material and the movie The Name of the Rose and that in it there are political, diplomatic, and hagiographic meanings.

58) Queiroz de Souza, Guilherme, "Ramon Llull e a Idade Média Global: geopolítica, integração e diversidade", Antíteses, vol 15, núm. 32 (2023), pp. 371-400
Nos últimos anos, a Idade Média Global tem sido um conceito que conquista cada vez mais adeptos no meio acadêmico. Não se trata de uma história mundial, de todos os continentes, mas da Afro-eurásia, suas porções conectadas e integradas. O objetivo deste artigo é explorar três aspectos daquele mundo afro-euroasiático (geopolítica, integração e diversidade), com destaque para os séculos XIII-XIV. Para tanto, examinaremos a experiência de globalidade do filósofo maiorquino Ramon Llull (c. 1232-1316), recolhendo indícios em sua trajetória e produção textual. Metodologicamente, trabalharemos com comparações, contextualizações e a análise das (des)conexões e (des)integrações entre distintas sociedades, ao considerar escalas que transcendem o enquadramento e as fronteiras nacionais.

59) Ramón Llull y el lulismo: belleza, estética y contemplación, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2024), 200 pp

60) Ramon Llull y el Lulismo: contemplación y mística, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2023), 276 pp
Ressenyat a continuació.

61) Ripoll Perelló, Maria Isabel, "«A la mitja nit, con los monjos se llevaren a matines e Blaquerna ohí l'esquella...» Sobre la contemplació i la vida monàstica en l'obra de Ramon Llull", Revista Hispanoamericana T.O.R., vol 5 (2022), pp. 15-32
Ramon Llull va descriure per primer cop en la literatura catalana la vida contemplativa. En aquest treball s’analitza l’evolució que manifesta la prosa lul·liana en la caracterització d’aquest estat de la vida religiosa i se n’analitzen les principals referències.

62) Rodríguez Guerrero, José i Domingo Iglesias, "Una Epístola Alquímica atribuida al Lulista Pere Rossell (fl.1376-1403)", Azogue, vol 9 (Revista electrònica, 2019-2023), pp. 107-166
Ressenyat a continuació.

63) Rodríguez Guerrero, José, "El Apertorium [inc. Sapientes nostri asserunt] y el núcleo original de los tratados pseudolulianos (ca.1330-1332)", Azogue, vol 9 (Revista electrònica, 2019-2023), pp. 256-282
Ressenyat a continuació.

64) Rodríguez Guerrero, José, "El Ars intellectiva [inc. Multi sunt errantes], obra del magister Testamenti", Azogue, vol 9 (Revista electrònica, 2019-2023), pp. 211-255
Ressenyat a continuació.

65) Rodríguez Guerrero, José, "Las leyendas alquímicas sobre Ramón Llull interpretadas a la luz de nuevos datos", Azogue, vol 9 (Revista electrònica, 2019-2023), pp. 167-210
Ressenyat a continuació.

66) Rodríguez Guerrero, José, "Nuevos Aportes para el Estudio del Liber de secretis naturae pseudoluliano", Azogue, vol 9 (Revista electrònica, 2019-2023), pp. 284-415
Ressenyat a continuació.

67) Rodríguez Guerrero, José, "Pedro Arnaldo de Vilanova (s.XIV), Médico, Cirujano, Alquimista y socius del magister Testamenti", Azogue, vol 9 (Revista electrònica, 2019-2023), pp. 5-39
Ressenyat a continuació.

68) Rodríguez Guerrero, José, "Ramón de Térmens (fl.1328) y el origen del Corpus Alquímico pseudoluliano", Azogue, vol 9 (Revista electrònica, 2019-2023), pp. 40-106
Ressenyat a continuació.

69) Rodríguez Guerrero, José, "Una explicación al Códice De arquimia atribuido a Ramón Llull en el Inventario de la Biblioteca de la Sorbona de 1321", Azogue, vol 9 (Revista electrònica, 2019-2023), pp. 1-4
Ressenyat a continuació.

70) Rubio, Josep E., "La bellesa de les significacions. Fonaments d’una estètica lul·liana al Llibre de contemplació en Déu", Ramón Llull y el lulismo: belleza, estética y contemplación, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2024), pp. 87-98

71) Rubio, Josep E., "La dona invisible en l'Art de Ramon Llull", Ser invisible: testimonis literaris i documentals femenins, ed. Rafael Roca Ricart (Catarroja: Editorial Afers, 2023), pp. 19-36
Ressenyat a continuació.

72) Sabater, Tina, "Arte y arquitectura en Mallorca en tiempos de Ramon Llull", Ramón Llull y el lulismo: belleza, estética y contemplación, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2024), pp. 139-154

73) Sacarès Taberner, Miquela, "Les iconografies lul·lianes antigues i els processos de beatificació: El sepulcre de Ramon Llull", Ramón Llull y el lulismo: belleza, estética y contemplación, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2024), pp. 183-194

74) Saiz, Maria, "El paper del cristocentrisme al Llibre de contemplació i al Llibre d’amic e amat de Ramon Llull", Bulletin of Hispanic Studies, vol 100 (2023), pp. 567-581
El present article analitza el paper primordial que té la figura de Jesucrist en la contemplació lul·liana, a partir de dues obres de Ramon Llull, el Llibre de contemplació (1273) i el Llibre d’amic e amat (1283). Jesucrist és fonamental com a realitat ontològica però també com a realitat significant i epistemològica: si la creació representa la divinitat a través de la difusió de les virtuts divines que hi conté, Jesucrist, com a criatura humana i divina, n’és el signe exemplar i, doncs, el millor mitjà que té l’home per a arribar a la contemplació de Déu. Prenent diversos fragments de les dues obres, es mostra el paper central de Jesucrist en la contemplació i en la mística lul·lianes, i es comprova que els versicles del Llibre d’amic e amat s’expliquen millor a la llum d’alguns passatges del Llibre de contemplació i dels mecanismes artístics del beat.

75) Saiz-Raimundo, Maria, ""Ab vergues d'amor". La creu com a símbol en la contemplació lul·liana", Caplletra, vol 77 (2024), pp. 1-19
El present article analitza el paper de la creu en la contemplació lul·liana a partir de diversos passatges de diferents obres de Llull, sobretot amb exemples del Llibre de contemplació. En l’espiritualitat cristocèntrica del beat, el patiment de Crist s’utilitza com a imatge per a la contemplació, i la creu n’esdevé un mitjà essencial. Si el recurs a la creu esdevé productiu en la contemplació, és perquè la visió de la creu activa el record de la passió i perquè significa les virtuts divines. Per això el bon contemplador ha de saber llegir-la, descodificar-ne les significacions i seguir de manera activa el model que representa, imitant la passió i el martiri de Jesucrist.

76) Saiz-Raimundo, Maria, "La Bellesa com a Eina Contemplativa en Ramon Llull", Ramón Llull y el lulismo: belleza, estética y contemplación, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2024), pp. 119-136

77) Santanach, Joan, "Per a la filiació de la 'Doctrina pueril' italiana de l’any 1379 (Florència, Biblioteca Riccardiana, Ricc. 1367)", Magnificat, vol 11 (2024), pp. 63-86

78) Sari, Simone, "Forme di preghiera mariana secondo Ramon Llull", Ramon Llull y el Lulismo: contemplación y mística, ed. Lucio M. Nontol i Rafael Ramis Barceló (Madrid: Sindéresis, 2023), pp. 251-270
Ressenyat a continuació.

79) Soler, Albert, "Ramon Llull and the Ars diagrammatica", Per cognitionem visualem. The Visualization of Cognitive and Natural Processes in the Middle Ages. Acts of the XXV Annual Colloquium of the SIEPM, Porto 14-15 and 21-22 June 2021, ed. José Higuera Rubio, "Rencontres de Philosophie Médiévale, 27" (Turnhout: Brepols, 2023), pp. 81-109
L'Art de Ramon Llull té un caràcter essencialment diagramàtic ja que el ric aparell de figures amb què està equipada no és en cap cas una il·lustració del text sinó que està pensat perquè el lector, utilitzant-lo, aprengui a raonar i arribi a conclusions veritables. Fins al punt que es pot afirmar que l'art de Ramon Llull està en l'ús mental de les figures. En aquesta contribució s'analitzen els diversos recursos visuals que s'observen a l'opus lul·lià i es precisa la naturalesa dels diagrames de l'Art lul·liana.

80) Stones, Alison, Gothic Manuscripts: 1260-1320. Part One, vol 2 vols (London - Turnhout: Henry Miller - Brepols, 2013), ill. 838 b/w, 77 col., 1130 pp
Ressenyat a continuació.

81) Stones, Alison, Gothic Manuscripts: 1260-1320. Part Two, vol 2 vols (London - Turnhout: Henry Miller - Brepols, 2014), ill. 800 b/w, 100 col., 1200 pp
Ressenyat a continuació.

82) Tangian, Andranik, Analytical Theory of Democracy: History, Mathematics and Applications (Dordrecht: Springer Nature, 2020), XX + 1048 pp.; Llull, 94-98
Fa un repàs als escrits electorals de Llull: "The remarkable peculiarities of Llull's electoral works are an advanced use of pairwise comparisions, reinvented by Condorcet in the 1785, and matrix notation, believed to be introduced in this context six centuries later by Dodgson in 1873."

83) Teleanu, Constantin, Ars - Contemplatio - Inventio. Le premier cycle de l'Art quaternaire de Raymond Lulle, "Ars Raymundi, I" (París - Metz: Messkhy Publications, 2022), 410 pp

84) Tessari, Alessandro, "Pietro d'Abano e Ramon Llull", Pietro d'Abano il Conciliatore : crocevia di culture, ed. Gregorio Piaia i Daniele Ronzoni (Pàdua: CLUEP, 2021), pp. 105-137
Ressenyat a continuació.

85) Tessari, Alessandro, "Ramon Llull: da un Tardo Medioevo ricco di curiosità scientifiche ad un Rinascimento ancora troppo pieno di suggestioni magiche e terrori inquisitoriali", XIX Congreso Latinoamericano de Filosofía Medieval: ámbitos de libertad en el pensamiento medieval, expresiones e imágenes. Actas (Buenos Aires: Ediciones RLFM (Red Latinoamericana de Filosofía Medieval), 2023), pp. 517-528
Ramon Llull, a través de un círculo muy culto de humanistas que estudiaron, enseñaron y tuvieron relaciones con la Universidad de Padua, entre los que destacan Nicolás Cusano, Enea Silvio Piccolomini (más tarde Papa Pío II), León Battista Alberti, Paolo dal Pozzo Toscanelli, Nicolás Copernico. y más tarde Giordano Bruno, unirán la Baja Edad Media con un Renacimiento crítico y científicamente duradero. La llegada de Giordano Bruno a la corte del emperador Rodolfo II de Praga marcará el momento más alto de reconocimiento general de la obra de Lull. También ha habido muchos intentos por parte de grandes filósofos como Francis Bacon, Renè Descartes y Hobbes de disminuir el papel del Ars Magna luliano. Pero gracias a la fuerza intelectual de Leibniz, Llull será reconocido como el autor de aquella investigación sobre la clavis universalis que conducirá, a través de una combinatoria sofisticada, al debate actual sobre la inteligencia artificial y sus algoritmos: con Rodolfo II, los Habsburgo de Viena y los de España cumplirán el sueño de Carlos V, de llevar al mundo entero, dominado por los Habsburgo, esa sabiduría universalista que debía tener como consecuencia la salvación.

86) Tous, Francesc, "Les formes breus i l’ascens espiritual: les «Altees» de l'Arbre de filosofia d'amor (1298) de Ramon Llull", Revista Hispanoamericana T.O.R., vol 5 (2022), pp. 45-59
Aquest article proposa una breu anàlisi de les «Altees d’amor» de l'Arbre de filosofia d’amor (1298) de Ramon Llull, la primera de les tres seccions en què es subdivideixen les «Flors», la sisena part del tractat. Les «Altees» estan formades per 67 aforismes que ofereixen un resum ordenat del procés que l’ànima humana ha de seguir per elevar-se a la contemplació de Déu, i compendien alguns dels procediments i les modalitats més habituals de l’estil proverbial i sentenciós lul·lià. Prèviament es relaciona aquest apartat amb l’estructura general del text i s’explica succintament per què Llull tendeix a fer servir amb tanta profusió diversos tipus de formes breus (exemples, pregàries, intercanvis de preguntes i respostes, proverbis, màximes, etc.) en les seves obres místiques.

87) Vivancos, Bernat, "Càntic d'amic e amat", Entenam-nos per amor: miscel·lània dels 75 anys de Blanquerna (Barcelona: Fundació Blanquerna, 2024), pp. 220-235
Sobre el procés de creació del Càntic d'amic e amat, retaule musical sobre dotze versicles del Llibre d'amic e amat.

88) Vives Piñas, Arnau, "Orígens i definició de la metàfora lul·liana de l'«amic» i l’«amat»", Caplletra. Revista Internacional de Filologia, vol 76 (2024), pp. 15-38

III. Tesis i tesines

89) Buosi Moncunill, Stefania, El <i>Testament alquímic pseudolul·lià en un manuscrit inèdit català del segle XVI, còpia autògrafa de Jaume Mas</i>, dir. Lluís Cifuentes Comamala (Tesi doctoral, Universitat de Barcelona, 2023), 521 pp
Aquesta tesi inclou l’edició parcial i el comentari d’una part dels textos copiats en una miscel·lània alquímica, conservada a la Bibliothèque nationale de France, a París, al manuscrit Esp. 289. Aquesta miscel·lània del segle XVI conté el Testament alquímic pseudolul·lià, entre d’altres obres cabdals centrades en l’alquímia mèdica, coneguda també com alquímia de l’elixir, que es desenvolupà, per primer cop a Europa, a l’àrea occitanocatalana. Es tracta d’un manuscrit autògraf, copiat en la primera meitat del segle XVI per Jaume Mas, un alquimista-fargaire català “de la vila de Bagà”, es a dir originari de l’Alt Berguedà, una posició d’accés estratègica per a la Cerdanya, on hi havia mines de ferro. L’original llatí de l’obra, el Testamentum, es remunta a la primera meitat del segle XIV, s’atribueix a un autor català de formació medicoalquímica, conegut com Magister Testamenti, i constitueix el tractat principal i més antic del corpus alquímic pseudolul·lià, que és, juntament amb el pseudoarnaldià, el més important de l’Occident europeu medieval.

90) Castellà Martínez, Sergi, El Llull d'En Foix: L'<i>Ars lul·liana en el desenvolupament de la investigació en poesia</i>, dir. Amador Vega Esquerra (Tesi doctoral, Universitat Pompeu Fabra, 2023), 410 pp
El poeta J. V. Foix desplega en l’obra literària i assagística una intensa i ininterrompuda recepció, interpretació i apropiació de la matèria lul·liana. Alguns aspectes de l’Ars de Ramon Llull, dels quals destaquem l’exemplarisme, la cosmovisió unitària i jeràrquica del món, o l’aparellament de teoria i pràctica, són elements indispensables en la configuració foixiana de la labor poètica, entesa com a “investigació en poesia.” El mètode lul·lià d’“atrobar veritat,” en les seves dimensions material, creativa i pràctica, es descobreix a partir de les incursions de Foix com a paradigma i exemple de l’ideal realista al qual la poesia ha de tendir. L’estudi s’ocupa d’exposar la congruència del propòsit global de l’obra del poeta en relació amb l’assimilació i variació de tècniques i temes lul·lians. En primer lloc, s’hi descriu la naturalesa dels objectes poètics i la seva unitat indissoluble amb la realitat. Aquest primer pas condueix a l’exploració de les condicions de la “investigació en poesia” com a pràctica heurística i experimental que reflecteix el realisme de l’autor. La recerca conclou que l’hàbit actiu i contemplatiu que es desprèn de l’Ars lul·liana és un model primordial de la proposta creativa de Foix.

91) Gatell Abre, Beatriz, Ramon Llull a Barcelona: una ruta literària, dir. Albert Soler Llopart (Tesi Final de Màster, Universitat de Barcelona, 2023), 77 pp
La vida de Ramon Llull va estar marcada pel viatge, fins a tal punt que Mallorca va acabar esdevenint en la seva maduresa (biogràfica i intel·lectual) un enclavament geogràfic temporal més, com també ho seria Barcelona, ciutat en la qual sabem que el mallorquí va fer estada en diverses ocasions. Aquest treball, un cop feta una reflexió sobre la finalitat de les rutes literàries i un breu estudi sobre el seu desenvolupament a Catalunya, pretén d’escatir els nexes que uneixen Llull amb la ciutat comtal partint de cinc nuclis d’informació: els antecedents familiars, el paper de Sant Ramon de Penyafort, les relacions amb els jueus de la ciutat, el lligam amb el rei Jaume II d’Aragó i l’Escola Lul·liana de Barcelona. Aquest estudi ha de servir com a base per a construir, basant-nos en el paisatge barceloní, un relat que permeti entendre la figura del mallorquí en relació amb la capital catalana i que provi d’oferir de Llull la imatge d’un home arrauxat, sí, però també assenyat, calculador i molt hàbil.

92) Leblanc, Margot, "The Disputatio Raimundi Christiani et Homeri Saraceni. A case study of Medieval Christian-Muslim exchange", dir. Peter De Mey i Annemarie Mayer (Tesi doctoral Katholieke Universiteit Leuven, 2024), 271 pp
This dissertation answers the question ‘What was Ramon Llull’s own method of bringing about the conversion of Muslims at the time when he wrote the Disputatio Raimundi christiani et Homeri saraceni in 1308, as apparent from the text?’. It follows a tripartite approach. First, it compares Llull’s Disputatio Raimundi with other works, selected from his oeuvre. This establishes the evolution of Llull’s thought, and puts the Disputatio Raimundi into perspective. Second, it compares Llull’s theological arguments in the Disputatio Raimundi, both of the character of ‘Umar and of Llull’s own self-insertion character, Raimundus. This second step explains the particular way in which Llull dealt with Islamic philosophy, and how he sought to interpret Islamic views on the divine in order to better build his own argumentation. The comparison also illuminates which philosophical questions of Muslims needed to be answered according to Llull in order to bring about their conversion. The third step comprises a comparison of Llull’s own views and the views of two dominican friars that were his contemporaries, Ramon Martí and Riccoldo da Monte di Croce, which shed light on how Llull’s view differed from the standard way in which 13th century missionaries would deal with Islam.This contrastive method makes Llull’s own voice more discernable.
 https://www.kuleuven.be/doctoraatsverdediging/fiches/3H19/3H190498.htm

93) Long, Scotland William, "breve Y Eficaz:" Exemplum And Pedagogy In Iberian Didactic Literature (1169-1611) (Tesi doctoral. University of Pennsylvania, 2022), 268 pp. Llull, cap. 3 ("Ramon Llull and the Arbre Exemplifical")
The idea of literature as a set of ethical examples for readers to imitate is a familiar justification for the arts in the classical and medieval eras. Nothing better encapsulates this application of storytelling than the “exemplum,” brief narratives with a moral lesson. Through these short historical or fictitious tales, various preachers, tutors, and counselors sought to shape the religious, political, and ethical decisions of audiences. Some of the most iconic works of medieval and renaissance Iberian literature are cast as collections of exemplary tales, such as Juan Manuel’s El Conde Lucanor, Juan Ruiz’s Libro de buen amor, and Cervantes’ Novelas ejemplares. However, the exemplary function of texts has not been explored for the full range of its pedagogical possibility. I argue that in premodern contexts, there is an epistemological “way of example” that coexists in subordination to a “way of reason” or “way of logic” that philosophy, theology, and science have consistently favored. The Iberian didactic texts that appear here all demonstrate an epistemology of exemplum that enables readers to encounter the world through imitation. The Islamic philosopher Averroes predicates poetry itself on the movement of the soul towards and away from models of virtue and vice. Juan Ruiz mocks this ethical poetic, but uses his Libro de buen amor as an aesthetic example that invites participation and emulation of his verse technique. The Mallorcan philosopher and preacher Ramon Llull uses exempla as a way to understand the universe as one great analogy. The Castilian nobleman Juan Manuel resorts to his own life experience as a source of archetypal value and encourages us to do the same, while the seventeenth-century lexicographer Covarrubias encourages us to look toward the natural world for a source of ethical models.

94) Pérez Muñoz, Max, La Filosofia en la construcció nacional de Catalunya (1892-1918). Estudi sobre la historiografia de la filosofia, dir. Joan Vergés i Gifra (Tesi doctoral: Universitat de Girona, 2024), 697 pp
Aquesta tesi doctoral exposa quina ha estat la contribució del patrimoni filosòfic dels Països Catalans en la construcció de la identitat nacional catalana. En concret, s’ocupa de l’ús que els intel·lectuals catalanistes han fet d’aquest patrimoni a través de la construcció de paradigmes historicistes denominats, en conjunt, «filosofia nacional catalana». Es fan abundants referències a la recepció de la filosofia lul·liana en el període indicat.

95) Saiz Raimundo, Maria, Els senyals de l'amor: una exegesi de les metàfores morals del <i>Llibre d'amic e amat</i>, dir. Josep Enric Rubio Albarracín (Tesi doctoral, Universitat de València, 2023), 512 pp
El Llibre d’amic e amat és potser encara ara l’obra més llegida i coneguda de Ramon Llull. A les pàgines de l’obreta hom descobreix una història d’amor universal que transcendeix el temps: les vicissituds d’un personatge a la recerca de l’amor d’un amat inassolible, que camina infinitament, malgrat les penes que li suposa viure i cantar l’amor que el posseeix. Però l’anàlisi de l’obra no pot prescindir dels elements contextuals que la vertebren: el context ficcional en què s’inscriu, el Romanç d’Evast e Blaquerna, la filosofia i l’obra de Ramon Llull, i el context cultural, espiritual i literari coetanis. El Llibre d’amic e amat respon als interrogants d’un temps, es vertebra per les idees i la visió del món compartida per l’autor i els lectors medievals, i també es vehicula a partir dels pressupòsits de la filosofia lul·liana. L’estudi es proposa analitzar les metàfores morals del Llibre d’amic e amat partint de la premissa de Robert Pring-Mill que l’obra conforma un significat total a partir dels significats parcials que s’extrauen dels versicles. En aquest sentit la recerca relaciona, d’una banda, la proposta contemplativa del Llibre d’amic e amat amb les determinacions prèvies que Ramon Llull havia establert en la gran enciclopèdia contemplativa que és el Llibre de contemplació, sense descuidar, tampoc, els pressupòsits de l’Art. D’una altra banda, l’anàlisi de l’obra té present els trets contextuals, les particularitats de l’espiritualitat i la mística cristianes medievals. L’estudi es presenta com un tríptic medieval que delimita els trets de l’obreta mística de Ramon Llull i explora les vicissituds de l’amic a la recerca de l’amat, el viatge de l’home a la recerca de Déu que s’inicia i es clou en el món i en què els misteris divins es revelen i es mantenen secrets, en una conversa dialògica teixida de cants i silencis.