Ens trobem davant d'un ginkgo.
És un dels dos arbres catalogats que té el jardí de la Universitat
Catàleg de l'Ajuntament de Barcelona. L'espècie
és Ginkgo biloba.
És un arbre d'origen asiàtic,
de la Xina, de boscos de la regió subtropical de la Xina.
És arbre que ha tingut un ús medicinal durant molt de temps
en la medicina tradicional xinesa per a malaltia respiratòria i fins i tot
té un ús tradicional com a afrodisíac, fent servir la llavor d'aquest arbre.
És una gimnosperma, que no fa flors
amb pètals i sèpals, sinó que fa només estams i ovaris; en aquest cas l'ovari
no té cap cobertura externa, sinó que és simplement el que serà la llavor.
Recentment, estem parlant de fa uns trenta anys aproximadament,
es va descobrir que les fulles d'aquest arbre, no la llavor sinó les fulles,
contenen substàncies diferents que es van haver de descriure perquè no es coneixien:
els ginkgòlids, que són flavonoides, que es va descobrir que
intervenien en el mecanisme de degradació de les plaquetes,
és a dir, que eren capaces de desfer els petits trombes que es formen
en els petits capil·lars, de manera que facilitaven la circulació de la sang.
En el fons això,
els problemes de circulació per microbloqueigs dels capil·lars,
és el que dona problemes de memòria a la gent gran, problemes de visió
i d'audició i de seguida es va pensar que podria millorar els símptomes
de la pèrdua de memòria, del deteriorament cognitiu de les persones grans
i aquest ha sigut l'ús modern d'aquesta planta.
I encara una altra cosa que ens dona aquest arbre:
és un arbre que estava plantat
bastant a les ciutats com a arbre ornamental.
És capaç de resistir molt bé la contaminació i les condicions adverses.
És un arbre molt longeu,
n'hi ha exemplars amb més de 1000 anys de vida,
i té una gran capacitat de resistència: per exemple, alguns ginkgos
sotmesos al bombardeig atòmic d'Hiroshima i Nagasaki van poder rebrotar i sobreviure.
Aquesta planta viu a les ciutats i és capaç de resistir en ambients urbans.
També és una lliçó de vida
com un creixement lent, amb renovació de les fulles,
permet sobreviure en ambients teòricament hostils com el de les ciutats
i es troba en parcs de manera molt espectacular. És una planta caducifòlia,
les fulles de la qual a la tardor es tornen carbasses, grogues, cauen.
I realment té un aspecte estètic molt bonic, com a arbre molt longeu i caracteritzat
com l'arbre de la vida en aquests països asiàtics, on és un arbre pràcticament
de devoció sagrada o religiosa. En el jardí tenim el que probablement és
el ginkgo de més edat que hi ha a la ciutat de Barcelona.