Convèncer els polítics i les autoritats que la recerca és un tema
que han de tenir present sempre és una tasca molt complicada,
però fonamental, perquè per als polítics, i amb molt bon criteri,
com a mínim en democràcia és important pensar en les pròximes eleccions.
I el més habitual és que la recerca no doni fruits d'un dia a l'altre.
Cal una inversió a llarg termini si volem entendre millor el món.
Al final podrem construir bones solucions que resolguin els problemes mundials.
Per a això cal fer pedagogia i que la comunitat científica actuï.
La pandèmia ha estat una oportunitat fantàstica.
Al capdavall, el que va ser decisiu
per resoldre part del problema derivat de la pandèmia
va ser oferir una vacunació massiva i eficaç,
i, com sabreu, la vacuna més eficaç és producte d'una recerca a llarg termini.
I va tenir un rendiment increïble.
Però és una mica decebedor adonar-se que,
tot i que hauríem de defensar la recerca fonamental a capa i espasa,
la gent sol dir que si hi ha un problema, la recerca ja el solucionarà.
Davant d'això hem de seguir repetint
que el descobriment d'aquesta vacuna tan eficaç,
producte d'una recerca completament nova,
és una fita increïble,
no és una cosa que passi cada dia.
A Europa les universitats tenen una llarga tradició,
però per regla general s'han organitzat internament.
La novetat és que les universitats
han començat a provar de treballar juntes per identificar esforços compartits.
Això és crucial per fer d'Europa un espai natural
on els estudiants puguin moure's, aprendre, desenvolupar capacitats, etc.
Des d'aquest punt de vista, crec que el fet que s'hagi normalitzat
que les universitats busquin socis a àmbit europeu
és un pas important per a l'alumnat,
un col·lectiu cada vegada més nombrós a Europa, com sabreu.
Fa que els sigui més natural moure's en un context europeu.
Abans hi havia l'Erasmus i l'Erasmus+, que eren programes fantàstics,
però eren més a iniciativa dels estudiants.
La novetat és que les institucions, com les universitats,
ara estan disposades a mirar de veure què poden compartir i construir plegades.
Perquè aquestes aliances europees entre universitats puguin tenir un impacte
crec que el que caldrà és que siguin creatives.
Quan va sorgir la idea d'aquesta xarxa universitària europea,
em preocupava que fos un altre sistema uniforme,
però la bona notícia és que no és gens així
i que aquestes aliances són extremament diferents entre si.
Tot això em fa creure que d'aquí en poden sortir coses molt noves,
sobretot perquè les necessitats
i les sensibilitats de les universitats també són molt heterogènies.
Penso que és una experiència molt interessant,
i ara haurem de veure fins on podem arribar.